![](https://salt-peanuts.eu/wp-content/uploads/2017/02/irabagon-etc-100x100.jpg)
Saksofonisten Jon Irabagon kjenner kanskje de fleste fra bandet Mostly Other People Do The Killing (MOPDTK), men han har også, de senere årene, vært involvert i en rekke andre musikalske prosjekter, og noen av disse har også foregått i Norge.
Jon Hegre er en musiker som de senere årene har markert seg innenfor det norske støymiljøet. Han startet bandet Jazzkammer sammen med Lasse Marhaug i 1998, som kom med sin debutplate på Rune Grammofon året etter. Han har samarbeidet med Maja Ratkje, bandene The Golden Serenades og Kaptein Kaliber, samt samarbeid med Helge Sten og Lasse Marhaug, blant annet på plata «The Comfort Of Objects fra 1999.
Nils Are Drønen opplyser at hans musikalske preferanser er såpass varierte som Kiss sin plate «Creatures Of The Night» og Miles Davis’ «Nefertiti». Han har vært aktiv på den eksperimentelle scenen i Bergen i flere år, og begynte å samarbeide med Hegre for 20 år siden.
Sammen har disse tre laget en overraskende neddempet plate, hvor det fritt improviserte står i førersetet.
Irabagon er en markant altsaksofonist, som spiller med en helt egen stemme og tilnærming, her et godt stykke unna det vi vanligvis får høre med MOPDTK.
Vi får to låter, «Berlin» og «Fukuoka», og hele veien er det kommunikasjonen mellom de tre musikerne som skaper den spesielle stemningen. Grunnen til disse to titlene, er at «Berlin» er innspilt på n.k. i Berlin og «Fukuoka» på New Combo i Fukuoka. Enkelt og greit.
Musikken er relativt krevende å få tak i, man ofrer ikke altfor mye tid og energi på melodier i vanlig forstand, eller rytmer, men man føler seg fram og skaper et helt eget lydbilde mens man «går».
Musikken er ofte fascinerende og spennende, men kanskje ikke noe man setter på når venner kommer på besøk en fredagskveld. Dette er konsentrasjonsmusikk, som man vil få mye ut av hvis man setter seg ned i godstolen, lukker øynene og lar inntrykkene komme. Og kanskje må man spille gjennom platen noen ganger for å «komme helt inn i» musikken. Men det er fascinerende hvordan de tre kommuniserer og «leker» med ideene.
Jan Granlie
Jon Irabagon (s), John Hegre (g), Nils Are Drønen (dr)