![](https://salt-peanuts.eu/wp-content/uploads/2023/11/kaleido-places-100x100.jpg)
Den danske duoen Kaleiido er en relativt ny cross-over-duo bestående av gitaristen Anna Roemer og saksofonisten Cecilie Strange. De to musikerne har gått sammen i en felles musikalsk visjon – å skape musikk som beveger seg i tid, rom og sted. Selv om bandet bare har noen få år på baken, har de allerede dukket opp med flere konserter på den danske musikkscenen. Gitarist Anna Roemer spiller med flere pop- og indieartister, så som Asger Techau og Ida Kudo, og Cecilie Strange har spilt saksofon i ulike jazzkonstellasjoner og har utgitt flere plater i eget navn, pluss at hun samarbeider med andre musikere. Faktisk er hun en av de mest ettertraktede, danske jazzmusikere i dag, og dukker stadig opp i nye konstellasjoner. Sammen har de to tidligere utgitt albumet Voyage, som fikk gode anmeldelser, både på salt peanuts* og i en rekke, danske medier.
På deres nye plate har de invitert med seg gjestemusikerne Hannah Schneider (vokal), Jens Berents Christiansen (Rumpistol) (elektronikk og keyboards), Rasmus Riis (trommer) og Lars Vissing (trompet), og albumet er innspilt hos Thomas Vang i The Village Recordings i Vanløse den 6. februar i år.
Utgivelsen er på vinyl, og vi får 10 komposisjoner, som jeg regner med at de to har laget i fellesskap, siden det ikke står komponistens navn noe sted på platen. Fellestrekket med titlene er at alle handler om solsystemet med låttitler som «Mercury», «Venus», Earth Part I», «Earth Part II», «Mars», «Jupiter», «Saturn», «Uranus», «Neptune» og «Pluto», så kanskje kan man forvente et slags Sun Ra-univers på denne platen.
Og de starter med «Mercury», og jeg får umiddelbart en slags Palle Mikkelborg eller Arve Henriksen-følelse på grunn av trompetspillet. Men det er de to damene som holder den fulle kontrollen på det som fremføres. Og i Stranges tilfelle synes jeg hun fungerer bedre i denne sammenhengen, hvor musikken er mer «moderne» enn i hennes egne prosjekter. Og Roemers gitarspill tenderer nærmest mot både Bill Frisell og Jacob Bro i den tilbakelente og «enkle» spillet i starten.
På mange måter er musikken vi får servert her, mer «spacet» enn det vi har hørt tidligere fra de to. Komposisjonene virker mer «planlagte» og alt virker mer gjennomarbeidet, og alle musikerne er med på å gjøre utgivelsen til en deilig og svevende seanse, hvor instrumentene nærmest kommer smygende innpå oss, og får oss til å senke skuldrene og nyte. Trompetspillet er strålende for akkurat denne musikken, elektronikken til Rumpistol holder seg hele tiden i bakgrunnen, og bygger opp og støtter de andre, trommespillet er holdt mye tilbake, og vokalinnslagene passer perfekt inn i helheten. Gitarspillet og saksofonspillet er holdt tilbake, og det er bare tidvis at de to hovedpersonene fremhever seg selv.
At komposisjonene har fått navn etter planeter er forståelig. For dette er musikk som kunne vært «soundtracket» til en reise i de fjerne delene av universet. Og hele veien tas vi med på en deilig reise som får oss til å kikke ut og se om det er klart nok for å se stjernehimmelen.
Men er man på Vestlandet i Norge på denne tiden på året, så ville det nesten være en sensasjon om man fikk oppleve stjernehimmelen og, enda verre, nordlyset. Så da får vi klare oss med denne LP-platen fra Anne Roemer, Cecilie Strange og deres venner, som er en svært god erstatning.
Jan Granlie
Anne Roemer (guitar), Cecilie Strangge (saxophone), Hannah Schneider (vocal), Jens Berents Christiansen ‘Rumpistol’ (electronics, keyboards), Rasmus Riis (drums), Lars Vissing (trumpet)